Har du skruenøglen? Den bliver aldrig lagt på plads...
2. brandbombe i skraldekrig. Gengældelse ventes.
Åh gud! Tony? Tony?
Tony, har du det godt?
–Uncle Ben. –Hvad er der sket?
Hej, hvad laver du her?
Videoen på universitetet er blevet stjålet.
–"Samfundets fjende". God film. –Det er til undervisningen.
–Vi kører nu. –$40.000 om året for at se film.
–Hvem er vi? –En ven fra skolen.
Din mor kan godt lide lavendel. Mr. Soprano? Noah Tannenbaum.
–Davs. –Tak, fordi vi måtte låne anlægget.
Er De filmkender? Folk fremhæver Hawks og "Scarface".
Men Cagney var moderniteten. Så jeg holder på William Wellman.
Noah, jeg henter lige den cd, og så kan vi køre.
Det er sidste chance for det kursus.
"Hyperkapitalistisk selvpromovering i studiesystemets tidsalder."
–Du og Meadow... Er I... –Det er lidt tidligt at sige.
–Hvor kommer du fra, Nole? –Noah. Jeg er fra Los Angeles.
–Nej, jeg mener... –Mine forældre er i showbusiness.
–Tarzan–film? –Nej, min far er advokat.
Jeg mener, vi er italienere...
Far er jøde, mor er afrikansk–amerikaner.
Tannenbaum. Da du søgte ind på Columbia, skrev du ikke "jøde", vel?
De må ikke spørge om religiøse tilhørsforhold.
–Hvad skrev du? –Afrikansk–amerikaner.
Så forstår vi hinanden. Du er en bananplukker.
En trækulsbrikette. Et kakkelovnsrør.
–Hvad er dit problem? –Det ved du godt.
Din veninde skulle ikke have taget dig med hjem.
Jeg ved ikke, hvad hun har tænkt på.
Jeg har sorte forretningsforbindelser og ingen af os ønsker blandet blod.
–Op i røven! –Det er den slags, jeg vil undgå.
Når min lille pige kommer ned, siger du, det var dejligt at møde mig –
–og så sætter du hende af på skolen og siger farvel.
Skal vi så se New Jersey?
Hunter skal også møde Noah, og så henter jeg mit vasketøj.
Vi ses, far.
–Jeg har ikke tid til de anfald. –Det har været godt i måneder.
Hvis du ikke ansporede det... Han er bare en ny ven.
Jeg så dem...
Hvis du fortsætter dit raceævl, så driver du hende i armene på ham.
–Ikke, hvis jeg skærer armene af. –Så er det nok.
Lad mig ordne det. Hvis du gør det værre, så bliver jeg rigtig sur.
Jeg ringer til Cusamano. Du skal måske sys.
Hvis en af mine søstre var kommet hjem med en halvabe, ville min far...
–Hej, mor. –Se, hvem der kontakter mig.
Jeg står lige foran dig.
–Hvordan går det? –Du kan da være ligeglad.
–Ude af øje, ude af sind. –Jeg har nogle bøger på bånd til dig.
Du kan jo ikke koncentrere dig om at læse.
–Bare Herren ville tage mig nu. –Indtil da...
–"Hestehviskeren" og "Omerta". –Hvad er der galt?
Skal du flippe ud, hver gang jeg er sød ved dig? Hvad er det?
Hun vil ordne mindebøger. Det var min idé.
Dem husker jeg godt.
Carmela gav dig en for hvert af børnene, da de blev født.
Det er meningen, de skal udfyldes. 20 år, og der står ikke en skid.
Jeg bryder mig ikke om den tone. Stop det. Det ophidser mig.
Carmelas mor gav børnene dem. Fyldt med minder.
–Kan du ikke gøre det for dem? –Det kommer ikke nogen ved.
Du har travlt med at ynke dig selv.
Hun ved, det er godt for hende. Det holder hovedet i gang.
Ja, hvorfor gøre noget for andres skyld?
Hør så her. Du skal koncentrere dig.
–Husker du flybilletterne? –Tyvekoster.
Sagde du det, eller gjorde FBI? Hvad fortalte du dem?
–Hvad har jeg gjort? –De vil føre en RICO–sag imod mig.
Hvad vil du sige i vidneskranken? De lod dig jo gå for at få din hjælp.
Stop det der.
Hvad vil du sige fra nu af? Jeg har aldrig sagt, de var stjålet.
Det vil Barb sige, og du bakker hende op.
Jeg skulle bare have holdt kæft. Som en stum.
Hvis de kommer for at slå en handel af med dig, så tier du bare stille.
Jeg talte ikke med dig i et år. Det skulle jeg måske være fortsat med.
Rend mig. Gør, hvad du vil.
Tom Powers i "Samfundets fjende" og Rico i "Chicagos underverden" –
–er ikke to mænd og ikke bare roller.
De er et problem, som samfundet før eller senere må løse.
SAMFUNDETS FJENDE
–Sagde du noget til Noah? –Fortsæt ned ad trappen.
Det gjorde du! Han sagde intet hos Hunter, og nu sidder han i bilen.
Skal jeg gentage det på swahili?
Meadow, kommer du lige op? Du skal hjælpe mig med en hægte.
Er tøjet klart?
Hvad?
–Din mor er død. –Du tager gas på mig.
–Mener du... Du godeste. –Svetlana har lige ringet.
Hun sagde, at efter maden gik din mor op for at gå i seng.
Da Svetlana kom op, lå din mor under dynen i sin natkjole.
Svetlana troede, hun sov.
–Svetlana venter os. –Hun er død.
Jeg er ked af det, far. At din mor døde.
–Også mig. –Jeres farmor elskede jer begge.
Meget højt.
–De er lige kørt. –Det så vi.
–Hun led ikke, Tony. –Sagde de, hvad hun døde af?
Hjerteanfald.
Hun bliver ikke færdig med mindebøgerne. Jeg brød mit løfte.
Det sker ikke så tit for mig. At de gamle slipper af sted med noget.
–Mindebøger? –Glem det.
De der "bedstemor husker"–bøger, som du gav hende.
Hun har aldrig rørt dem.
–Hvad er der galt? –Robert Frost.
Hvordan skal jeg vide, hvad det her betyder? Og hvad rager det mig?
"Stopper ved skoven en aften det sner."
–Godt jeg ikke går i high school. –Har du læst det? Hvad betyder det?
Jeg skal aflevere en opgave i morgen. "Skoven er smuk, mørk og dyb."
"Men jeg har lang vej, før jeg skal sove."
–Hvor er han? –På en åben mark. Til hest.
Ikke til hest. Hesten har bjælder. Hvad slags hest har bjælder?
Bare giv mig svaret, så jeg kan skrive det.
–En hest, der trækker en kane. –Altså et Thanksgiving–digt.
Som "gennem skoven og ud til bedstemor"?
Nej. Hvad er jorden dækket af?
–Sne. –Ja! Og hvad symboliserer sne?
–Jul. –Hallo!
Kulde, det endeløse intet.
–Døden. –Sort er død.
–Lang vej, før han skal sove. –Han er langt hjemmefra.
Dødens søvn. Den evige søvn. Han taler om sin egen død.
–Som han ved er uafvendelig. –Det er skørt.
Jeg må gå.
–Jeg troede, sort var død. –Også hvid.
Jeg kommer.
Farmor?
–Jeg kan ikke fatte det. –Sådan går det.
–Jeg ringer til Janice. –Vi mødes hos Cozzerelli.
Ved middagstid. Jeg har talt med dem.
Mor ønskede ingen form for højtidelighed.
–Så finder vi en enkel urne. –Vi ses der.
Prosjaj, Livusjka.
–Hvad betyder det? –Farvel, lille Livia.
–Tony. –Sluk det der.
Det gør mig ondt. Vi ved alle sammen, hvor højt du elskede hende.
Tak.
Jeg kan forestille mig, hvordan du har det.
Sådan går det.
Det gør mig ondt, T.
Sådan går det.
Hun led i det mindste ikke.
Hvad bliver det næste?
Hvordan tager Tony det?
Den modbydelige møgkælling!
Hun var frygtelig. Hvad skal jeg sige til mine børn?
–Deres moster vil ikke komme. –Det ordner jeg.
Så siger han: "Du skal arbejde i Columbus Dag–weekenden."
Spis dine æg, skat.
Ace Garage.
Kommer du ikke til mors begravelse?
–Må jeg sige noget? –Din søster tuder.
–Må jeg sige noget? –Spyt ud.
Du husker nok, at jeg har gode grunde til ikke at vise mig i New Jersey.
Den sag er kold.
–Der er intet at skjule. –Jeg er ikke god til begravelser.
–Du gider bare ikke lette røven. –Nu lægger jeg kraftedeme på.
Hun ønskede ingen højtidelighed. Men hun var din mor.
Du kan tage et fly, men vi, der arbejder...
Woody Guthrie! De giver rabat, når der er dødsfald i familien.
Ja, halvdelen af fuld standardpris. Som beløber sig til 1.100 dollars.
Man har nok styr på det. Jeg betaler.
–Må jeg tage min forlovede med? –Én plads. Af de billige.
Hvis du ikke kommer, skal du ikke komme, når boet skal deles.
Jeg ved, du tror, mor har penge et sted i huset.
–Hvad fortæller du folk om det andet? –Richie?
At han nu er vidnebeskyttet. Det er jo sandt. Ikke, Janice?
Cozzerellis Bedemandsforretning. I morgen.
Ved Harpo, at hun er død? Ham vil jeg betale for.
Få ham hertil. Han er din søn.
Hal rakker rundt, Tony. Han hører til... gadens folk.
–Det vidste jeg ikke. –Jeg har også problemer.
I morgen.
–Har du noget at drikke? –Jeg ville ønske...
Bare du var en ønskebrønd.
–Så kunne jeg drukne dig i den. –Du har måske fundet en anden?
–Tommy, nu skal du få en kop te. –Jeg kom for at give dig noget.
Tag dem. Og sig til, når du løber tør. Jeg tjener rigeligt.
Jeg forsørger mor. Mor går ikke på natklub og drikker ikke champagne.
–Jeg dansede, da jeg var ung. –Penge betyder intet for mig.
Nej, men uden hjerte og hjerne har du ikke andet.
Tommy, Tommy...
–Hans mor døde i går aftes. –Gjorde hun?
Tony, det gør mig ondt.
Sådan går det.
Jeg ved, hvordan du har det.
Vi mistede mor sidste år. Det husker du nok.
–Hun led da ikke. –Ralphie, jeg må tale med dig.
Også dig, Albert. Vito, tag noget mad.
Carmela, hun er død.
Kom.
Hvem gav ordre til at brænde en af Alberts biler af?
–Stille, Albert. –Han fyrede to af mine containere af.
Hvad fejler I? Vi er i aviserne hver uge på grund af det lort.
Mit sjak står til at få kontrakten med Raritan byråd. Og fyren der...
–Dit hvad? Hvis sjak? –Du er boss. Du udpeger lederen.
–Du er kaptajn, når jeg siger det. –Det vil jeg glæde mig til at høre.
Skal du spille smart, når min mor lige er død?
Lederen af renovationsafdelingen, Joe Zachary...
Han ved, hvis tur det er, men han kissemisser med Albert.
–Og han truer os med miljønævnet. –Har han sagt det?
Få det ordnet.
Ikke flere brande.
Jeg pjækker fra spansk. Vi mødes ved pokalskabet.
Vi bliver ikke opdaget.
Fyrene bag scenen kigger aldrig derind.
Mr. Soprano, Janice, Barb... Tillad mig at kondolere.
–Jeg vil gøre mit ypperste. –Gå nu ikke helt agurk.
Mor skal måske ikke vises frem?
–Hun ønskede ingen højtidelighed. –Det er svært at acceptere.
–Er hun stadig på hospitalet? –Vi hentede mor i formiddags.
–Der skal vel være en præst? –En præst, ja...
–Hvornår? –Ingen begravelsesmesse?
–Jeg prøver ikke at sælge noget. –Hun var katolik, men ikke religiøs.
Jeg tænkte mig noget gravøl derhjemme... Bagefter.
Så børnebørnene... Ikke?
Jeg kender mors ønsker, men uden højtidelighed...
Vi vil fremstå som ukærlige. Og nærige.
–Konen udtrykte sine ønsker. –Jeg vil ære min mor.
Nu kunne jeg godt sige en masse, men det gør jeg ikke.
Vil du nu også holde noget?
–Hun forestillede sig sin begravelse. –Godt, så gør vi det.
Cozzerelli, sørg for det. Jeg betaler.
Det hele skal ikke hænge på dig. Jeg maler forsiden af programmet.
Motiver fra Dødens Dag.
Og så vil jeg foreslå, at alle samles derhjemme –
–og får lov til at udtrykke deres følelser om mor.
Jeg gider ikke det der californiske lort.
De kan drikke og spise, og hvis de vil tale om mor, kan de gøre det.
Ingen "Det gør mig ondt. Jeg kondolerer." Ingenting?
Det er godt. Det er en lettelse, at du ikke siger noget.
Alle andre fyrer en masse lort af.
Nu skal du høre. Jeg er glad for, hun er død.
Jeg ønskede, hun ville dø.
Jeg har en retssag på vej. Hun ville måske have vidnet imod mig.
Så da jeg hørte, hun var død, blev jeg overordentlig lettet.
Hvordan har du det med, at din mor ville have vidnet imod dig?
Hold nu op!
Er det i orden at ønske hende død? Er man så en god søn?
–En god søn? –Dårlige sønner...
–Hvad med dem? –De skulle kraftedeme dø.
Det er edderdyleme noget lort at være en dårlig søn.
Din søn på Bard... Han er forhåbentlig en god søn.
Du har ret. Hvorfor skulle jeg være en god søn for den demente møgso?
–Hun ødelagde min fars liv. –Men han var ikke hendes søn.
–Hvad gjorde hun mod dig? –Det ved du udmærket godt.
–Du vil ikke sige det. –Måske vidste hun det ikke.
–Du lader hende slippe. –Min onkel benægter, hun var med.
Din onkel elsker dig.
Voksne børn ønsker ofte, at alderstegne forældre skal dø.
Også selv om vedkommende ikke er anklagerens vidne.
Det er tabu, men meget almindeligt.
Især hvis den pågældende person har mistet livsglæden.
Så er vi vel færdige her. Hun er død.
–Hvad så? –Der er vågeaften for Sopranos mor.
Skal jeg udstyre mig med mikrofon?
Hvorfor ikke? Hvad med batterier? Vi køber nogle nu.
Janice?
Jeg er nedenunder.
Hej.
Tror du ikke, mor ville have ønsket en lukket kiste?
De sætter gerne et billede på låget. Hvad synes du?
–Men dog. –Hun smiler.
Hun ser... normal ud.
–Måske gjorde vi hende sur. –Måske gjorde én af os.
Hold op!
Måske har du ret.
Min psykiater siger, at ikke alle kvinder egner sig til at være mødre.
–Er det en hentydning? –Nej.
Hvis min far var i Cirque de Soleil, var jeg måske også endt som Harp...
Hal.
Det er underligt. Der er ingen af mine ting fra barndommen.
–Heller ingen af Barbs. –Sludder og vrøvl.
"Anthony Soprano. 7. klasse. Mr. Martino." Ham havde jeg.
"'Hvorfor frygte at blive slået ud?' er en god bog."
Hun har kun gemt dine ting.
Her er Barbaras kommunionsattest. Hendes første sko.
Og det er alt. Der er intet af mit.
Alle var enige om, at jeg havde fantastiske visualiseringsevner.
De blyantstegninger, jeg lavede af farfar... De var gode.
Tony... Trist.
Tony, det gør mig ondt. Han er respektløs.
Tak, fordi du kom.
Sådan noget forpulet lort!
–Gider du lige hidse dig ned? –Jeg får ikke set Jets' hjemmekamp.
Har de sagt, hvornår din optagelsesceremoni skal være?
Hold op med at spørge. Selv om jeg vidste det, kunne jeg ikke sige det.
Lad mig få.
Hver lille ting, der kan hjælpe en igennem den slags begivenheder.
Vi kondolerer. FBI, afd. for organiseret kriminalitet
Hej.
–Frygteligt. –Ikke også dig.
Jeg mener det.
–Bryder du din husarrest? –Jeg fik dispensation.
Hun er min svigerinde.
Min far er også meget syg.
Tak. Tak, fordi du kom.
Tony, jeg kondolerer på vegne af alle i 8. afdeling.
Tak, hr. rådmand.
Jeg traf din mor et par gange. Hun var en stolt newarker.
–Hr. pastor. –Jeg kondolerer.
Vi talte om denne dag, ikke?
Du kender rådmand Zellman fra 8. afdeling, ikke?
–Vi kender skam hinanden. –Ja.
Hvordan går det?
Onkel Jun, har du det godt?
De falder fandeme som fluer.
–Det er alt det grillmad, I spiste. –Vi vidste det først i 80'erne.
Det var for sjov. Baccala sagde, du ville tale med mig.
–Jeg må først tale med din kone. –Hold op.
Det er nok med hendes hovne attitude.
Ja?
Kan vi benytte denne triste anledning til at bilægge striden?
Jeg opfører mig, som Tony ønsker. Han skal ikke stresses yderligere.
–Der er de jo. –Dav, onkel Jun.
Hvordan er det surfbræt, jeg gav dig?
Tony venter.
Ralphie Cifaretto sendte en besked.
–Hvad vil han? –Han vil opgraderes til capo.
Han har tjent os godt, siden stikkeren blev vidnebeskyttet.
Ralphie har styr på Richies sjak.
For tre måneder siden var stikkeren et vidunder. Hvorfor gør du det her?
Jeg er boss.
Få mig ikke til at sige ting, vi begge vil fortryde.
Gør det bare.
Jeg er på gaden. Det er aftalen. Bliv hjemme, klip kuponer.
Det går godt, ja. Men det skyldes også landets økonomi.
–Alle spiller om penge. –Jeg håber, du er færdig.
–Joe Zachary? –Ja.
Gutter... ingen ildebrande. Tony vil ikke have brande.
Jeg er ikke så rå.
–Hvordan ser det ud, doktor? –Det er ikke til at sige.
Det er Toms mor, bror og miss Doyle.
Herren velsigne og bevare hende.
Herren lade sit ansigt lyse over hende og være hende nådig.
Herren løfte sit åsyn på hende og give hende fred. Amen.
–Fik du talt med hende? –Hun ved, du har sagt noget til ham.
Men han vil ikke tale om det.
Smuk begravelse.
Tak for alt, hvad du har gjort for hende.
Hun var hårdt arbejde. Men hun besejrede mig til sidst.
Vi får naturligvis ikke brug for dig mere.
Jeg flytter ind i huset, så hvis du flytter i weekenden, er det fint.
Jeg er der kun, når min forlovede har sine børn.
Tony siger, det kan fortsætte, indtil vi finder et hus.
Tony skulle have talt med mig. Jeg skal bo i huset.
Mens vi gør boet op. Apropos...
Min mor havde en pladesamling. Caruso, Robert Merrill –
–og en fandens masse Broadway–ting. Ved du, hvor de er?
Hun vidste, jeg holder af den slags, så hun gav mig dem.
–Jeg bad ikke om dem. –Jeg føler mig knyttet til dem.
Jeg vil ikke have ballade, men jeg må respektere hendes ønsker.
Hold op. Du har neglet de plader for din egen fornøjelses skyld.
–De er en formue værd. –Det vil jeg ikke tale om her.
Den pladesamling skal være tilbage i huset i weekenden.
Mrs. S? Hvordan går det?
Sid ned. Hvordan har din mor det? Taler du med hende daglig?
–Mor er død. –Er hun? Hvornår?
–For et halvt år siden. –Hils hende fra mig.
Er hun stadig på den tossede kur?
Jeg har noget med.
Fra min restaurant. Kan De huske Vesuvio?
Mrs. S? Hvad er der galt?
Efter det, min søn gjorde imod dig, kan jeg ikke se dig i øjnene.
–Hvad har han lavet? –Er du ikke sur over branden?
Artie, hvad laver du? Kom nu. Der kommer mennesker.
–Tusind tak. –Det gør mig ondt.
Se hende. Hun er allerede en robot ligesom resten af os.
–Det var trist med din farmor. –Hun led ikke.
Al hendes uskyld er forsvundet.
Så skal rabbineren tale pænt om den afdøde.
Han siger: "Jeg kendte ikke manden. Men det gjorde I."
"Sig noget pænt om ham." Der er dødstille i lang tid.
Til sidst lyder en stemme: "Hans bror var værre."
Vinderen af "Robinson"... Man bør true ham med en pistol:
"Du kommer kun hjem, hvis jeg får 25 procent af millionen."
Ikke dårligt. Vi må finde vinderen.
"Se, om du overlever det her."
Må jeg få jeres opmærksomhed?
Vi vil bede jer alle gå ind i den store stue.
Dan en rundkreds. Sæt jer, hvor I vil. Gør jer det behageligt.
Så vi sammen kan mindes den kvinde, som har bragt os sammen i dag.
–Pis! –Kommer I?
Paulie, vil du være sød at slutte dig til os?
Tak.
Hvad sagde jeg til dig?
Jeg kan også invitere dem hjem til hendes hus.
–Hvad har du gang i? –Meget fint.
Vi kan godt holde pause fra spisningen uden at dø af det.
I vil sikkert huske, at det her var hendes yndlingssang.
Den kan hjælpe os i gang.
Herman? Rabkin?
I har kendt hinanden, siden pyramiderne blev rejst.
Det, der slog mig...
Hun talte frit fra leveren.
Der var ingen stopklods mellem hjerne og mund.
Anthony Junior.
–Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. –Lad ham være, Janice. Fortsæt.
Hun var min bedste ven.
Hvis nogen døde eller kom på hospitalet –
–så var jeg sikker på at få det af vide af Lee.
Tak, Fanny.
Godt. Hvis I andre kan...
De fleste af jer husker sikkert, at jeg har en usædvanlig visuel sans.
Da jeg var barn, lod min mor mig ikke hvile på de laurbær.
Hun roste mig ikke.
Hun mente, at vilde blomster bliver smukkest, hvis de står mellem sten –
–og kun får ganske lidt vand.
Hun var hård. Men hun havde ret.
Hun er skyld i, at jeg laver videofilm i dag.
Tony...
Du vil måske fortælle om, hvordan hun gemte alle dine skoleting –
–men ikke mine og Barbaras.
Det har du lige gjort. Stop så.
Jeg hørte, at hun ikke led. Det skal vi være taknemlige for.
Tak.
Man siger, at der ikke er to mennesker, som er nøjagtig ens.
Ikke to ansigter. Ikke to sæt fingeraftryk.
Men kan man være sikker?
For så skulle alle jo samles på samme sted.
Og det er ikke muligt. Selv ikke med computere.
Og det skulle være alle, der har levet. Ikke kun de nulevende.
Så der er intet bevis.
Hej.
–Så er hun død, Ton. –Hvad?
Vores lille hemmelighed dør vel med hende.
Saml det op.
Hvad laver jeg her? Folk sidder og fortæller historier om hende.
–Jeg har en perle. –Artie.
Artie, det skal du ikke fortælle om.
Mrs. Soprano er død, men hvem ved, om der kommer en anden som hende?
Måske ikke med samme angst og paranoia, men mage til hende.
Det, jeg vil sige, er...
Tak, Chris.
Sikke en forbandet omgang lort.
Jeg vil beskytte mine børn fra sandheden om deres farmor.
Men hvad er det så, de lærer af mig?
At gå smilende rundt og byde på osterejer.
På grund af en kvinde, som var dybt forstyrret.
Som aldrig spredte glæde.
–Ti stille. –Det er mit hjem.
Jeg går.
–Sæt dig. –Jeg taler, hvis jeg vil. Hvad er du?
Propagandaminister? I årevis bøjede vi nakken under den kvindes åg.
Hun gjorde os fremmed for vores datter.
–Ødelagde utallige jule... –Hugh...
Det kan du godt glemme! Fis!
–Du bad selv om det. –Hørt.
Selv fra graven!
Hun ønskede ingen begravelse. I, hendes børn, ignorerede det.
Men først da hun var død.
Hun ville ikke have en begravelse. Ingen mindehøjtidelighed. Hvorfor?
Hun troede ikke, der ville komme nogen.
Hun ville ikke skrive mindebog –
–for hun troede ikke, at nogen gad læse den.
Hun vidste, der var et problem.
Der er dessert i spisestuen, hvis nogen skulle have lyst.
Det er fra Vesuvio... vores nye dessertkok, Bobby Vasquez.
Tak.
Mike er kommet for at besøge dig.
Du må holde mere af Mike end af mig.
Nej, Tommy. Du er min lille dreng.
Du bliver rask og stærk. Så skal vi alle være sammen igen.
Jeg er næsten glad for, at det her er sket.
Ja?
Det er Mike. Hvornår? Gør De? Fint.
–De kommer med Tom. –Hvornår?
–Han er på vej. –Vidunderligt.
Jeg gør værelset klar. Jeg vidste, min lille skat ville komme hjem.